Undskyld, er det ikke Sarah Morton?
Det er dig. Jeg kunne genkende dig.
Jeg er ved at læse din nye roman. Jeg er vild med dem.
Jeg er fan af kommissær Dorwell. Jeg har læst alle dine bøger.
De tager fejl. Jeg er ikke den, De tror.
Tillader De?
Jeg tør vædde på, det var hende.
- Dav, hvad skulle det være? - En whisky, tak.
- Med is? - Ja.
Øjeblik. Sarah, hvordan har du det?
- Middelmådigt. Er John her? - Han sidder i møde.
- Med hvem? - Terry Long.
Hvem?
Du har holdt læsernes interesse fangen.
Tag en kort ferie, men ikke for længe.
Sarah?
Må jeg præsentere Sarah Morton. Terry Long.
Det glæder mig. Min mor har læst alle dine Dorwell-bøger.
Nå, det var som sædvanlig en fornøjelse.
Vi tales ved. Tillykke med prisen. Det bliver nok ikke den sidste.
Det var hyggeligt. Og vær rar at skynde dig.
Min mor venter utålmodigt på den nye Dorwell-bog.
- Hvilken pris fik den lille mide? - Manchesters Kritikerpris.
Ikke verdens bedste bog, men en god debut.
Den lille mide, som du kalder ham, har faktisk talent.
- Jeg håber bare, han sælger. - Du sagde vel dit motto til ham.
- Hvilket motto? - Det, du har banket ind i mig.
"Priser er som hæmorider. Alle røvhuller ender med at få en."
Har jeg sagt det?
- Du er jo jaloux. - Du er ligeglad med mig.
At jeg opmuntrer andre, betyder ikke, at jeg forsømmer dig.
Og du har da aldrig haft svært ved at få inspiration til Dorwell-bøgerne.
Du ryster dem ud af ærmet, så du har ikke brug for mig.
Nå, hvad er der i vejen?
Det kan ikke være pengene. Du svømmer i dem.
Utroligt. Du taler aldrig om andet end penge.
Jeg er ligeglad med penge og succes.
- Jeg vil bare finde... ...et inspirerende plot?
Nej, du forstår det ikke. Det handler ikke om inspiration.
Jeg er dødtræt af mord og efterforskning.
Hvad med at overraske kritikerne og skrive noget helt andet?
- Sæt Dorwell på hylden. - Du kunne ikke lide den sidste.
- Men du turde ikke sige det. - Det passer ikke.
- Jeg var vild med serien fra starten. - Ja, for du tjener godt på den.
Hvad synes du om Frankrig?
Jeg kan lide frølår. Hvorfor?
Mit hus.
Tag derned et stykke tid. Få lidt frisk luft.
Det er tomt, uden for sæsonen, vejret er skønt, og der er en pool.
- Kommer du på besøg? - Jeg har jo min datter.
Men måske kommer jeg en weekend.
Goddag, er De Marcel? Jeg er Sarah Morton.
- Goddag. Har De haft en god rejse? - Udmærket.
- Giv mig bagagen. - Kufferten er på hjul.
Bilen står herude.
Værelserne og badeværelset er ovenpå. Køkkenet ligger til venstre.
Men måske vil De selv gå på opdagelse.
Jeg har tændt for gassen og for varmen.
Hvis der er den mindste ting, så har De mit nummer.
- Ja, John gav mig det. - Fint.
Hvis De skal ind til byen, så gå ad den sti, jeg viste Dem.
Eller tag knallerten i garagen. Nøglerne sidder i tændingen.
- Tak, Marcel. Farvel. - Farvel, og få nu hvilet ud.
Goddag, hvad skulle det være?
- En aperitif? - Nej.
- Har De noget lettere? - Måske en panaché?
- Nej, en kop te, tak. - Fint.
I Marseille kører kun 7% af busserne -
- mens hele 75% af metroerne kører.
Det er den anden punktstrejke på to uger, og passagererne...
- Hallo. - Hej, far. Det er mig.
- Har du det godt? - Jeg kom godt herover.
- Hvordan er huset? - Dejligt.
- Og vejret? - Vidunderligt.
- Og i London? - Det regner hele tiden.
- Har du det godt? - Ja. Har du mødt nogen?
- Nej, her er ikke nogen. - Du skal ikke være alene...
Far, hvis der er noget, så bed mrs. Smith om hjælp.
- Jeg har ikke brug for hjælp. - Pas godt på dig selv. Hej.
Hallo? John, hvordan har du det?
Fint. Og du?
Hvordan går det? Kom Marcel og hentede dig?
Ja, men jeg vil lige sige tak. Du havde ret som sædvanlig.
Dit hus er det rene paradis, og jeg er begyndt at arbejde.
Ideerne formede sig i toget. Jeg kunne ikke få dem ud af hovedet.
- Jeg ved ikke, hvad det ender med. - Hvad er Dorwell i gang med?
Det kan jeg ikke sige noget om, men det bliver nok sjovt.
- Vent, til jeg er sikker. - Storartet.
Godt, du er glad. Har du set dig omkring?
- Nej, jeg nyder bare freden. - Godt.
- Hvornår kommer du? - Det ved jeg ikke.
Det kommer an på arbejdet, ved du.
Undskyld, men nu er der en, der ringer.
Pas på dig selv. Og ring, når du vil læse noget op for mig.
Fint. Farvel, John.
- Hvor blev jeg forskrækket. - Hvem er du?
- Hvad laver du i mit hus? - Det er mig, der bor her.
Så det må du nok spørge om.
- Er du englænder? - Ja. Jeg hedder Sarah Morton.
Jeg er forfatter. Min forlægger har lånt mig sit hus.
Nå, så du er fars nyeste erobring.
- Er du hans datter? - Ja. Har han ikke advaret dig?
- Nej. Han sagde ikke, du kom. - Selvfølgelig ikke. Er han her?
Nej, jeg er alene. For at arbejde. Måske kommer han forbi.
Godt, han ikke er her.
- Bliver du her længe? - Det ved jeg ikke.
Jeg har ikke så meget at lave. Hvilket værelse har du taget?
- Det med udsigt over poolen. - Ja, det er det bedste.
Nå, nu vil jeg pakke ud.
Hallo, læg dit navn og nummer, så ringer jeg tilbage.
Din skid, du kunne godt have sagt, at din datter kom!
Hvordan skal jeg nu få arbejdet? Sarah. Farvel!
Jeg kunne ikke komme igennem.
- Er der noget at spise? - Ja, ude i køkkenet.
Nu går jeg i seng, jeg skal tidligt op og arbejde.
Fint. Godnat. Var det Sarah, du hed?
- Ja. - Jeg hedder Julie.
Er det ikke alt for varmt?
- Undskyld, jeg vækkede dig. - Nej. Jeg døsede bare.
Du arbejder for hårdt. Tag en svømmetur.
Vandet er koldt. Så vågner du.
Tak for dit råd, men jeg hader swimmingpools.
Ja, det kender jeg godt. Jeg kan også bedre lide havet.
Vandet. Bølgernes brusen. Følelsen af fare -
- hvis man mister fodfæstet og bliver skyllet bort.
En pool er kedelig. Der er ingen spænding eller uendelighed.
- Bare et stort badekar. - Snarere en kloak fuld af bakterier.
Næ, det er bare skidt og blade.
Nå, hvad skriver du? Noget med romantik?
- Nej da, jeg skriver krimier. - Nå ja, sådan tjener han sine penge.
Og sådan kan han købe et dejligt hus, som hans datter kan bo i.
Og hvad med dig? Sælger dine bøger godt?
- Jeg skal ikke klage. - Hvad handler den om?
Mord og efterforskning.
I Lubéron med rige engelske turister?
- Jeg skal altså arbejde. - Okay. Så går jeg, miss Marple.
Jeg skal alligevel ind og ringe.
Var han på Macumba? Nej, altså!
Med Jean-Pierre?
Ja, ja. Han er for meget.
Ad, hvor ulækkert.
Kom han så tilbage?
Det ved jeg ikke.
- Skal du købe ind? - Nej, spise frokost i byen.
God idé. Marcel kommer snart og renser poolen.
Hans engelske kælling har et kosteskaft i røven.
Kan jeg få regningen? Tak.
Hallo?
Bare rolig, jeg forstyrrer hende ikke. Det er et stort hus.
Har du ringet til mor?
Hun sidder og venter, så skynd dig.
Ja, nemlig. Ciao.
Det er din forlægger.
John? Hallo?
Han lagde på.
Hallo, det er Sarah Morton. Må jeg tale med John?
- Han er gået. - Er han?
Så bed ham ringe til mig i Frankrig. Farvel.
Han skældte mig ud. Jeg må ikke forstyrre dig.
Du skal arbejde.
Hør lige her. Jeg skal have ro for at kunne koncentrere mig.
Og da vi bor sammen, beder jeg dig lade være med at være i vejen.
Huset er stort nok til os begge to, så tag dig sammen.
Jeg ville bare være venlig, men hvis du helst vil...
Jeg vil helst ikke andet end skrive min bog i fred.
Fint. Bare ærgerligt, at jeg har købt en masse lækkert.
Så spiser jeg da bare min foie gras selv.
Sådan. Nu er vi der næsten.
- Jeg er helt færdig. - Er du?
- Hvor er vi? - Hjemme hos mig.
- Bor du her? - Ja. Jeg sværger.
- Kan du ikke skrue højere op? - Nej, hende den gamle sover.
Davs.
Jeg har lavet kaffe, hvis De vil have noget.
Vi larmede vel ikke for meget?
Undskyld, jeg taler ikke fransk. Jeg forstår ikke et ord.
Op med dig.
- Nej, jeg skal på arbejde. - Bare et lille kram.
Jeg har også lyst, men jeg må hellere gå.
Og så er der hende der. Hun sidder i haven.
- Er hun udlænding? - Ja. Englænder.
- Hun er ikke værst. - Hvis man er til ældre kvinder.
Det var bare for sjov.
- Skal jeg ikke køre dig? - Der er ikke så langt. Vi ses.
- Tak, det var fedt. - Ring, hvis du kommer forbi.
- Ja, ja. - Ciao.
- Smager det godt? - Ja.
- Kommer De herfra? - Ja, fra Lacoste.
Kender De Lacoste? Der havde marquis de Sade sit slot.
Nå ja. Det har jeg godt hørt.
Men det ligger nærmest i ruiner, ikke?
Jo, det må man sige. Men udsigten over Lubéron er så smuk.
Helt fantastisk.
Nu skal De få fred.
- Nå, det er dig. - Er dit værelse ikke stort nok?
Jo, men han snorker som et svin, så jeg kunne ikke sove.
Kommer der flere?
Jeg skulle ordne poolen. Julie har ringet.
Hej, Marcel. Hvordan har du det?
- Fint. Er du allerede tilbage? - Jeg gad ikke arbejde mere.
- Det er Sarah, en af fars veninder. - Ja, det ved jeg.
- Skal De rense poolen i dag? - Ja, det bad du om, ikke?
Jo, Sarah ville svømme, men vandet var beskidt.
- Goddag. - Hvor er pigen?
- Hvilken pige? - Jeg har glemt navnet.
En lille blondine.
- Julie, måske? - Ja, nemlig.
Se efter i haven nede ved poolen. Jeg tror, hun går tur.
Tak for det.
Bernard, det er Marcel.
- Det er min far. - Sludder.
Kom nu, Marcel.
- Skal du ud? - Ja, skal jeg bede dig om lov?
- Vær stille, når du kommer hjem. - Javel, mor.
- Stakkels din mor. - Hvorfor det?
Det må være svært med en datter, der kommer hjem med en ny hver nat.
Der tager du fejl. Du er bare en frustreret englænder -
- der skriver om frække ting, du aldrig har prøvet.
Du kan stikke din snerpede moral op i røven.
Jeg var bekymret, fordi du ikke kom hjem.
- Siger du det til min far? - Ja, måske.
Gør det bare. Det ville han elske.
- Det er jeg ikke så sikker på. - Hvordan kan du være så naiv?
Han er orgie-kongen, vidste du ikke det?
Julie? Skal vi gå ud og spise sammen i aften?
- Skal vi gå? Er du klar? - Ja, nu kommer jeg.
- Du arbejder som sædvanlig. - Jeg læste lige noget igennem.
Hvad laver mine trusser her?
Jeg fandt dem i haven ved poolen.
- Hvor skal vi gå hen? - Ikke for langt væk. Jeg er træt.
- Tjeneren er her ikke i aften. - Franck?
- Jeg ved ikke, hvad han hedder. - Han er fra Lacoste.
Uden for sæsonen arbejder han kun om dagen.
- Kender du ham godt? - Lidt. Vi ses indimellem.
- Du kender måske alle her? - Ja, jeg boede her jo som barn.
- Men ikke med John? - Nej.
Han forlod min mor og mig. Han kom her kun om sommeren.
- Er du så vred på ham? - Næ.
- Vi har hver sit liv. - Og din mor, er hun franskmand?
- Hvor bor hun? - I Nice.
- Hvorfor spørger du? - Det ved jeg ikke.
Du og jeg kom dårligt fra start. Jeg var gal på dig...
Faktisk var jeg gal på John -
- fordi han hverken fortalte om dig eller hende.
Du er interesseret i ham.
Når nogen skjuler en del af deres liv for én -
- er det spændende og skræmmende.
- Og jeg vil gerne vide mere. - Du får ingen hemmeligheder fra mig.
- Du kan bare spørge John. - Jeg spørger ikke om noget.
Jo. Du lader som ingenting, men du vil gerne vide noget om min far.
Jeg er faktisk mere interesseret i din mor.
- Hvorfor bor du ikke hos hende? - Det er en lang historie.
Skal vi bestille? S'il vous plaît...
Jeg var 13 år første gang.
Og jeg er blevet ved lige siden.
Jeg blev forelsket én gang. Vi var 16 år, og det var sommer.
Han var flot og romantisk, og han kom fra Paris.
Han hed Christian.
Jeg var helt vild med ham.
Jeg ville have ham, men det gik for hurtigt for ham.
Han var et barn og vidste ikke, hvordan man gør.
Det var frygteligt. Der gik kun to sekunder.
Så droppede jeg ham.
Han skrev til mig i et år, men jeg svarede ikke.
Vi byggede en borg i skoven, og der friede han til mig.
Det er så dumt. Vi var bare børn, men jeg kom til at græde.
Det var første gang, at nogen...
- Undskyld, jeg keder dig. - Nej, bare fortsæt.
Jeg vil gerne høre mere.
Mere hvad?
- Hvad er der sket med dit øje? - Ikke noget.
Der var en nar, der slog mig, men jeg slog igen.
Han blødte som et svin.
Hvis folk lægger sig ud med mig, slår jeg fra mig.
- Du ryger vel ikke? - Hvorfor ikke?
Man skal ikke dømme en bog på omslaget.
- Jeg har skam røget. - Og bollet?
Ja, i de glade 60'ere.
Det har min mor fortalt om.
- Hvad har hun fortalt? - Hvordan hun mødte John.
Og hvordan hun forførte ham.
- Hvordan går det med din bog? - Det går.
Men det er underligt at skrive en typisk engelsk historie -
- der foregår i London, når jeg sidder her i det pragtfulde vejr.
Min mor har også skrevet en bog. Men den blev ikke udgivet.
Han sagde, den var rædselsfuld, og så brændte hun den.
Det var da synd. Har du læst den?
Ja, den var god. Den var lidt sentimental.
Mit livs novelle-agtig. Men meget sød.
- Hvad handlede den om? - Om hende og min far.
En kærlighedshistorie med en lykkelig slutning.
Men han vil have blod, sex og penge.
- Og det får han af dig, ikke? - Jo.
Men jeg kan også godt lide det.
Boede din mor her i huset?
Sommetider. Med min far. Især om sommeren.
Men efter de blev separeret, ville hun ikke være her mere -
- og så flyttede hun til Nice. Det er jo hans hus.
Ville hun have, at han flyttede til Frankrig?
Hun ville have ham til at forlade sin kone og familien.
Det ville John ikke gøre.
Min mor var bange for at være her alene.
Det er jeg ikke. Jeg er ligesom dig.
Julie, er du hjemme?
- Godaften. - Hej.
Det er en af mine venner, der gerne vil have en drink.
Goddag, jeg vidste ikke, De boede hos Julie.
Sarah er en af min fars venner. Hun er forfatter.
- Det har De ikke sagt. - Jo, krimier. Så pas bare på.
Laver du os en drink, Sarah? Så henter jeg lige noget pot.
Sid ned, Franck. Bare føl dig hjemme.
- Whisky? - Ja. Tak.
Nu er det Dem, der serverer for mig.
Sådan.
- Hvad skåler vi så på? - Det ved jeg ikke.
Men det ved jeg. Sarahs bog.
Hvad handler den om?
Jeg snakker aldrig om en bog, før den er færdig.
- Hvad med den forrige? - Politiefterforskning i Skotland.
Hvad hed den?
På engelsk hed den: Dorwell wears a kilt.
Hvad betyder det?
Dorwell går i kilt. Skidegod titel.
Ja, langt ude.
- Nu vil jeg lade jer snakke sammen. - Nej, bliv her lidt.
Kom nu.
Lad os danse.
- Kom og dans. - Nej, nej.
Jo, kom nu.
Nå, nu siger jeg altså godnat. Godnat, Julie.
Sov godt.
Så går jeg også.
- Skal vi ikke tage en svømmetur? - En anden gang.
Du vil gerne, hvis hende den gamle går med.
- Sludder. - Bliv her nu.
- Kom nu. - Ja, ja.
- Skynd dig. - Lover du, at det er varmt?
Tag nu det hele af.
En forbier.
Lad være.
Hvad laver du? Hold op.
Vent.
Lad så være!
- Hvad laver du? - Jeg går.
- Hvad sker der? - Nu går jeg.
Hvorfor lige nu? Hvorfor går du?
- Bliv her. - Hold kæft. Slip mig.
Hvad er der?
- Hvorfor er der lukket? - Vi åbner først i aften.
Men jeg har da spist frokost her hver dag.
- Jamen Franck er ikke dukket op. - Hvorfor ikke?
Det ved jeg da ikke. Han sover tit over sig.
- Tror De, der er sket noget? - Det ved jeg ikke.
Nå, arbejdet kalder.
- Har du sovet godt? - Nej.
Hvor kommer det blod fra? Her på fliserne.
Nå ja, jeg skar mig lige før.
- Hvor har du skåret dig? - Lad mig være!
Møgtøs.
Jeg kender en Franck Durin.
Han bor deroppe mod Bonnieux. På Deres venstre hånd.
Tak. Ved De, om han bor alene?
Han er enlig. Han havde en veninde, men det er længe siden.
Er der nogen?
- Er der nogen? - Ja?
Goddag. Jeg ville gerne tale med Deres mand.
Jeg er da ikke gift.
Jamen John Bosloads gartner, Marcel, bor da her?
- Ja. Det er min far. - Undskyld.
- Er han hjemme? - Nej, han er ovre hos schweizerne.
Vil De bede ham ringe? Mange tak.
Måske kan jeg hjælpe Dem?
- Kender De Julie? - Ja, hun er køn.
Har De hendes mors nummer? Det er vigtigt.
Julies mor er død.
- Hvabehar? - Det var en ulykke.
Må jeg tale med John Bosload? Det er Sarah Morton.
Det haster.
- John er her desværre ikke. - Hvor er han?
- Han er gået. - Okay. Farvel.
Godt, du kom.
Jeg troede, at du var rejst og havde forladt mig.
Men nu er du her. Tak, mor.
Julie, jeg er ikke din mor.
- Hvad sker der? - Ikke noget.
Du besvimede. Bare rolig.
- Jeg har ondt i hovedet. - Det går over.
Sig nu sandheden. Jeg må vide det.
- Om Franck? - Ja.
Jeg tror, jeg har slået ham ihjel.
Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
For din skyld.
For bogens skyld.
Vent.
Hold op.
- Hvad laver du? - Jeg går.
- Hvorfor går du? - Hold kæft.
Slip mig!
Du er for langt ude.
- Er du klar? - Ja.
Nej, flyt dig. Følg efter mig.
Du skal tørre op. Det hele.
Godt, du fandt dem. Jeg tager den her.
Kom nu i gang med at grave.
Hvor er jeg træt.
Ja, det bliver man af at slå ihjel.
- Hvad? - Tak.
Sådan.
- Nu går jeg i seng. - Du har glemt noget.
Din bog. Den kan bruges som bevis.
- Har du læst den? - Nej.
- Men jeg forestiller mig... - Det skal du ikke gøre.
Gå nu i seng. Vi får travlt i morgen.
Jeg har tænkt det igennem. Vi lader som ingenting.
Ring til Marcel og bed ham komme.
- For at slå græs? - God idé.
Det er vigtigt, at alt er, som det var før.
Har nogen set jer sammen, før I kom hertil?
- Nej. - Sikker?
Ja, jeg kørte ud til ham. Han bor for sig selv uden for Lacoste.
Og så kørte vi direkte herud i min bil.
- Så nogen jer på vejen? - Det tror jeg ikke.
- Hvad med hans familie? - Hans forældre er døde.
Godt.
- Tager du tilbage til London? - Ikke lige nu.
- Det ville se mistænkeligt ud. - Hvorfor hjælper du mig?
- Hvorfor skulle jeg ikke det? - Det ved jeg ikke.
- Tror du, jeg kommer i fængsel? - Nej. Ikke nødvendigvis.
Hvis du gør, som jeg siger, sker der nok ikke noget.
Hvorfor ikke? Fordi du skriver om mord?
Nemlig.
Marcel!
Nå, det er dig.
Jeg ville sige farvel. Så kan du skrive færdig.
Jeg tager til Saint-Tropez. Jeg skal arbejde på min vens restaurant.
Det er nok også bedst.
- Siger du noget til min far? - John? Der er ikke noget at sige.
Nej.
Farvel.
Julie, hvordan har du fået det ar på maven?
- Er det til din bog? - Ja.
En bilulykke.
- Held og lykke. - I lige måde.
Sarah, jeg ved ikke, hvorfor jeg gør det her -
- men efter det, der er sket imellem os, er det nok bedst.
Det var løgn, at min mors bog gik tabt.
Den brændte, men hun gav mig en kopi.
John ved det ikke.
Hvis jeg giver dig den, kan du måske bringe hende til live.
Hvis den inspirerer dig, så brug den. Stjæl fra den.
Det er din. Julie.
Tjah...
Jeg har læst den. Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
- Du kan ikke lide den. - Det sagde jeg ikke.
Lad nu være. Sig det ligeud.
Jeg forstår ikke, hvad du prøver at sige.
Og jeg kan ikke genkende dig.
Det var jo det, du ville have. Noget mere personligt.
Jamen jeg tror ikke, at følelser er din stærke side.
Mord og efterforskning er din boldgade.
Men det her er for spidsfindigt. For abstrakt.
Det mangler handling og et plot.
Hvad skal jeg så gøre? Brænde den?
Kors, hvor er du melodramatisk. Nej.
Men for din karrieres skyld må vi hellere lægge den på hylden.
Lad os få en ny Dorwell. Tænk på dine læsere.
Det er præcis, hvad jeg tænkte, du ville sige.
Der kan du selv se. Du kan gøre det bedre.
Nej, det er gud døde mig det bedste, jeg længe har lavet.
Jeg vidste, at du ville afvise den, så jeg tog sagen i egen hånd.
Jeg har en overraskelse til dig.
Barker udgiver bogen. De kan nemlig godt lide den.
- Hvorfor har du ikke sagt det? - Der er noget, du ikke har sagt.
Behold den. Giv den til din datter.
Jeg har signeret den til hende. Ciao.
Du kan sige til Terry Longs mor, at Dorwell vender tilbage.
I topform.
- Farvel, Debbie. - Farvel, Sarah.
Hej. Hej, Debbie.
- Julia, hvordan går det? - Fint. Hvad med dig?
- Er min far her? - Ja, et øjeblik.
John, Julia står her i receptionen.
- Han kommer om et øjeblik. - Tak, Debbie.
Oversættelse: Helle Charlotte Gyrn Scandinavian Text Service